Den fortryllelse -
- vækker de mørke ånder, der bevogter dette sted.
Det er en ulv.
Troldmanden sagde, det var til at åbne med, -
- ikke vække med.
Så var ånderne nok vågne allerede.
Tænk ikke på ånder, -
- men tænk på skatten indenfor.
Guld med smaragder og rubiner, -
- et skede med måne-diamanter på.
Åben den. Og skynd dig.
Følg mig.
Vær ikke så dum.
Den er ikke virkelig.
Lad os hente statuerne.
Idris!
Hold døren! Idris!
Idris! Hjælp!
Idris!
Åben døren!
Hvem er du?
"Søgerens sidste kamp var vundet, -
- men søgerne var dødeligt såret.
Den skriftkloge vidste, at hun også var døende.
Men hun tænkte ikke på sig selv, kun på ham."
Kieran...
Min søgen er overstået.
Og nu, Viviane...
Er jeg døende.
Vi dør sammen...
...som det bør være.
"Deres død blev kun overværet af den Stortroldmanden Amfortas.
Han tog sværdet -
- og vidste, han måtte gemme det, -
- indtil en ny Søger kom, -
- som også kunne blive bedt om at dø for en glorværdig gerning."
Det er en skam, de ikke kunne leve til at se den verden, de reddede.
Men de døde velvidende om, de fuldførte deres skæbne.
Og...
...de døde sammen.
Snart er vi ved Tavol'Rangs krypt, -
- og du vil se, hvor Søgeren er begravet.
Der gemmer vi Ordenens boks, -
- hvor Darken Rahl aldrig finder den.
Er boksen i sikkerhed der?
Yderdøren er aflåst med magi, -
- og jeg har den eneste nøgle til krypten med Kieran.
Det er passende, at han en sidste gang -
- hjælper med at beskytte verden.
Richard.
Hvad er der?
Jeg tænkte...
Min søgen vil ende med Darken Rahls død.
Er du bange for at fejle?
Nej, det er ikke det.
Hvad så?
Profetien siger, jeg vil slå Rahl.
Den siger ikke, hvad der sker med os.
Denne vej.
Se der.
Det er historien fra bogen.
Det er Sandhedens Sværd.
Det er svært at tro, at det er samme sværd.
Det er mere end en historie.
Her er det.
Den inderste krypt, hvor Kieran ligger.
Jeg ville gerne have kendt ham.
Du gamle Søger, -
- du besejrede dem, der ville besætte Midland.
Vi beder dig om at passe på boksen og hjælpe os endnu engang.
Tag boksen, Richard.
Læg den sammen med Kieran.
Hvor er hans lig?
Her er intet. Ingen knogler eller tøj.
Jeg forstår det ikke.
Nøglen har kun været i troldmænds besiddelse, siden han blev begravet.
Der er noget galt.
Zedd. Døren.
Den lukkede af sig selv.
Vi må have udløst en fælde, -
- da vi åbnede sargofagen.
Vi må finde en anden udvej.
At gå rundt i blinde kan skabe værre problemer.
Værre end at være fanget i et oldgammelt gravkammer?
Hvad var det?
Måske var det ikke en magisk fælde.
Måske er vi ikke alene her.
Nogen græder.
Richard, pas på.
Hvem der?
Det er åbenbart lettere at komme ind end ud.
Stop!
Richard.
Richard?
Hvor er du?
Vent, Kahlan.
Bliv der.
Vent på mig.
Kahlan?
Richard. Jeg er lige her.
Hvem fulgte jeg så efter?
Hvem er du?
Hvad vil du?
Følg hende ikke.
Hun græder.
Hun har brug for hjælp.
Hvordan har hun...?
Hun er ikke fra vores virkelighed.
Hun er en ånd.
Jeg troede, ånder skulle eksistere i underverden.
De fleste ånder er tilfredse i underverden, -
- hvor de er sammen med dem, de elskede i livet.
Men nogle gange har de noget at skulle afslutte.
Hun har en Skriftklogs kjole på.
Måske er det Vivianes ånd.
Viviane hjalp Kieran fuldføre gerningen.
Hun døde sammen med ham.
Hvad ville hun have at skulle afslutte?
Måske vil hun fortælle os det.
Her er en dør. Hun vil måske vise os en vej ud.
Kan du åbne den?
Stop! Åben den ikke!
Væk med dig.
I ved ikke, hvad I gør.
Døren må ikke åbnes!
Nej!
Hvem er du? Hvorfor angreb du os?
Jeg ville stjæle skatten.
Jeg troede ikke på de onde ånder, -
- indtil jeg selv blev besat af en.
Lyset, der forlod dig...
Det var en ånd, der har ejet mig i fem lange år.
Han tvang mig til at angribe jer, så I ikke åbnede døren.
Hvorfor?
Stedet er fyldt med ondskab.
Kom ud. Mens I stadig kan.
Der er mere end en ånd.
En førte os til døren, -
- og den anden prøvede at dræbe os.
Det kunne være en udvej.
Rastløse ånder er uforudsigelige.
Jeg har hørt mødres ånder, som -
- fører deres børn i døden, da de er ensomme.
Men Viviane var en Skriftklog.
Selv som ånd vil hun ikke skade Søgeren.
Vi burde åbne døren.
Jeg ved ikke.
Har vi et valg? Der er ingen anden udvej.
Det er et oldgammelt sprog.
Det samme som "Skyggernes Bog."
Der står:
"Her ligger Kieran, den sande Søger."
Hvorfor gemme liget i en simpel kiste, -
- når man byggede en hellig krypt?
Vi ved ikke, om hans lig er deri.
Lad os finde ud af det.
Richard, nej. Du ved ikke, hvad der er deri.
Nogen skar hans hoved af.
Hvorfor?
Det er en Troldmandsforbandelse.
Det forhindrer ånden i at bevæge sig -
- til sin endelige plads i underverden.
Så han er ikke blevet forenet med sine elskede?
Det er nok derfor, Viviane er her.
Derfor græder hun.
Fordi Søgerne er fanget her.
De er adskilt.
Hun har ventet i tusinde år -
- på deres genforening.
Vi kommer måske til at vente så lang tid, -
- hvis vi ikke finder ud.
Dette er vist vores udvej.
Måske fangede Viviane os, -
- fordi vi skal hjælpe Kieran.
Og når Kieran er fri, vil hun måske sætte os fri.
At ophæve en anden Troldmands magi er ulovligt.
Ligesom at halshugge en Søger.
Kieran opgav alt for sin søgen.
Hans ånd tilhører hans far, hans mor, hans Skriftkloge.
De folk, han elskede.
Ikke som fange alene her i mørket.
Det er forfærdeligt, -
- men Troldmænd tager ikke let på sådan noget.
Hvem ved, hvad der sker med os?
Vi kan ikke efterlade ham sådan.
Alene.
Tænk på hans opofrelse.
Jeg håber virkelig, jeg ikke kommer til at fortryde det.
Når jeg ophæver dette, -
- vil ånden være fri igen.
Når stoffet bliver ædt af flammen, -
- skal bindingerne slippe taget.
Richard!
Kan du høre mig, knægt?
Jeg har det fint.
Du er ikke kommet til skade?
Lad os se, om døren er åben.
Ikke endnu.
Kierans ånd er fri, men liget er skjult -
- som noget syndigt.
Han må tilbage til krypten.
Når vejen er mørk, -
- skal du se lyset forude.
Må du altid huske, du ikke går alene.
Nu da Kieran er lagt til hvile, -
- må vi håbe, vores opgave er løst.
Vis os vej.
Richard, hvad laver du?
Richard!
Det er ikke Richard mere.
Det er Kieran.
Bekæmp det, Richard.
Bekæmp ånden, der har besat dig.
Han kan ikke høre dig mere.
Richard befriede din ånd, og dette er din tak?
Jeg tager tilbage, hvad Troldmanden Amfortas -
- stjal fra mig for tusind år siden.
Hvad taler du om?
Han forstod ikke båndet -
- den Skriftkloge og Søgeren.
Og han bedrog mig.
Kieran, Viviane må forlade os.
- Hvorfor? - Der er for meget imellem jer.
Jeg ser det i dine øjne.
Du elsker hende.
- Vi har intet galt gjort. - Endnu.
Jeg kan se, I kan lide hinanden.
Viviane er blevet en afledning, -
- og det bringer din søgen i fare.
Jeg er tro mod min søgen.
Men du må sværge på, du ikke sender hende væk.
Sværg.
Jeg sværger.
Men Amfortas løj.
Ligesom du løj over for ham.
Jeg er en Skriftklog.
Jeg kan se, du elskede Viviane.
Og hvad så?
Mine følelser for Viviane ville ikke gå i vejen for min søgen.
Men Amfortas stolede ikke på mig.
Viviane. Viviane. Vent.
Hvor skal du hen?
Amfortas mener, det er for farligt at lade mig blive ved din side.
Hvordan kunne han?
Han svor, han ville lade dig blive.
Han mener, du elsker mig mere end din søgen.
Viviane, vi hører sammen.
Vi kan ikke, og du ved hvorfor.
Fordi din kærlighed binder mig?
Ja.
Viviane, der er ikke noget, du kunne gøre mig.
Nej, Kieran.
Viviane.
Jeg ville allerede gøre alt, du beder om, -
- for jeg er allerede til din tjeneste.
Hun gav efter, -
- og du måtte skrifte.
Hun overtrådte sin vigtigste pligt:
At beskytte Søgeren.
Nej.
Vores kærlighed forstærkede båndet.
Men Amfortas troede det samme, -
- og han ville ødelægge det for os.
Det, du gjorde, var forkert.
Det, du gør nu, er forkert.
Du må lade Søgeren slippe fri.
Slippe ham fri?
Hvorfor skulle jeg?
Hvad godt gør det dig at besætte hans krop, -
- når Viviane kun er en ånd, -
- der venter på dig i underverden?
Hold dig væk.
Du vil ikke gøre mig fortræd.
Så gør du Søgeren fortræd.
Jeg vil ikke forenes med Viviane i underverden.
Jeg har en krop nu.
Og når jeg er færdig her, -
- har Viviane også en krop.
Din.
Richard!
Kahlan!
Hold dig tilbage, -
- eller jeg sender dig tilbage til det sorte hul, du kom fra.
Gør du det, -
- vil du, din Søger og Skriftkloge -
- være fanget i denne grav for evigt.
Hvem er du?
Jeg er Amfortas' ånd, -
- Kierans Troldmand.
Selvom din Søger dræbte kroppen, -
- brugte jeg ældgammel magi til at vække den og besætte den igen.
Men jeg har kun tusind hjerteslag, før den dør igen, -
- så lyt til mig.
- Kan du åbne døren? - Ikke før du lytter.
Jeg ville stoppe dig fra at slippe Kieran fri.
Hvorfor?
Fordi historien, du kender om Kieran, -
- er en løgn.
Hvor har du lært den magi fra?
Måske ved du ikke så meget om Søgere, som du troede.
For et tusind år siden -
- gjorde Kieran og Viviane det værste, en Søger og Skriftklog kan gøre.
Fuldbyrdede de deres kærlighed?
Ja. Og det ruinerede Kieran.
Han lod greve Alrawn, han største fjende, slippe, -
- fordi han bare ville beskytte Viviane.
Jeg må beskytte min Søger, min skriftkloge.
Åben så den dør.
Du må lytte til mig!
Jeg fortalte Viviane, -
- at hun må tage en svær beslutning.
Han er usikker i kamp.
Han tænker kun på dig.
Du må lade ham gå.
Ved du, hvad du beder om?
Der er kun en måde, at lade ham gå på.
Søgerne kan ikke fuldføre sin skæbne, -
- så længe du lever.
Og hun trodsede dig.
Søgeren forblev skriftet -
- og fejlede derfor.
Nej, Troldmand.
Viviane kendte sin pligt.
Viviane!
Viviane, hvor er du?
Viviane.
Viviane, hvad har du gjort?
Viviane.
Det, jeg måtte gøre, Kieran.
Jeg vil vente på dig...
...i underverden.
Åh nej. Viviane.
Åh, Viviane, du må ikke forlade mig.
Kieran.
Du har forrådt mig, Amfortas.
Jeg vil altid elske Viviane.
Og hade dig.
Jeg har aldrig set et blik så fyldt med had.
Men vi måtte gøre det færdigt.
Jeg troede, at når Kieran ikke blev styret af Viviane, -
- ville sorgen forsvinde, og han ville blive sig selv.
Men det skete ikke.
En mand befriet fra sin Skriftkloge -
- ville leve videre, som var intet sket.
Men en Søger og en Skriftklog har et særligt bånd mellem sig.
Stærkere end jeg fattede.
Og selv Vivianes død kunne ikke bryde det.
Det var som om, Kierans sjæl var revet fra ham -
- og kun efterlod vrede og had.
- Da han tog Sværdet... - Sandhedens Sværd lever af had.
Hans vrede voksede.
Det overtog ham.
Det gjorde ham vanvittig.
De folk var ikke soldater!
Du har forrådt uskyldige!
Der findes ingen uskyldige.
Du har forrådt din søgen.
Du har vanæret Søgerens navn!
Og du har taget alt fra mig.
Viviane vil ikke være adskilt.
Du stopper mig ikke ved at dræbe mig.
Det må jeg.
Det vil jeg.
Jeg frygtede Kierans løfte -
- om ikke at hvile i døden.
Jeg indså, han nok ville angribe underverdens ånder -
- og ødelægge den fred, de fandt i livet.
Så jeg måtte binde hans ånd.
Havde du ladet hans ånd finde Vivianes, -
- så havde han fundet fred. Så ville dette ikke ske.
Havde du ikke sluppet Kieran fri, -
- ville Kieran ikke prøve at finde Viviane nu -
- i kød og blod.
Viviane?
Kieran?
Min elskede.
Han bruger Kahlans krop som vært.
Richard vil skrifte.
Ja, han bliver et monster...
...ligesom Kieran.
Det, Troldmanden stjal fra os, er endelig vores for evigt.
Jeg har nok kræfter til at -
- til at holde ham tryllebundet i krypten for evigt.
Det kan du ikke.
Uden Søgeren, vil Darken Rahl overtage verden.
Tusinder vil dø.
Og hvor mange dør, -
- hvis Kierans vrede rammer verden igen?
Lad mig komme ind, -
- så uddriver jeg Kierans ånd fra Richards krop.
Og hvis du ikke kan?
Er du villig til at dræbe Søgeren?
Nej. Nej.
Det her er forkert.
Vi kan ikke gøre det.
Vi ofrede vores kærlighed. Vi fortjener at være lykkelige.
Sammen.
Du lovede at vente, og det gjorde du.
Vi er endelig sammen.
Vi kan ikke forspilde chancen.
Richard er mere en Søgeren for mig.
Ligesom Kieran var for mig.
Jeg elskede ham og oplærte ham.
Så jeg tøvede.
Og derfor -
- blev mange uskyldige liv taget, -
- men Kieran mistede også sin sjæl.
Du førte en Troldmand til stedet, -
- hvor Amfortas havde bundet mig.
Hvorfor gør det, hvis du ikke ønskede dette?
Jeg gjorde det kun, så han kunne befri din ånd, -
- så vi kunne være sammen i underverden.
Vores kærlighed er mere end kød.
Det er en løgn, Troldmanden sagde, -
- så vi ville stille os tilfredse -
- med det, vi havde.
Men denne Skriftkloge, denne Søger har også en skæbne.
En skæbne, der ødelægger dem ligesom os.
De elsker hinanden.
Jeg ved, du kan mærke det.
Dette er også en måde for dem at være sammen på.
Åh, Viviane.
Jeg har længdes efter at røre dig.
Og jeg har savnet dig.
Så meget.
Det er alt, der betyder noget.
Vi er alt, de betyder noget.
Hvis du siger, du ikke elsker mig, vil jeg lade dig gå.
Sig, du ikke elsker mig, -
- at du ikke vil have mig.
Det kan jeg ikke sige.
Døren til verden udenfor er åben.
Hvis du ikke vil gøre din pligt, Troldmand, så gå nu.
Jeg gør min pligt som Førstetroldmand.
Luk mig ind!
Du sagde, du kunne.
Kroppen bliver svagere. Jeg er ikke stærk nok.
Men måske hvis du hjælper...
Husk, hvad der skete med Kieran.
Døden er ikke det værste for en Søger.
Nej!
Hold dig væk, Troldmand.
Din Søger og Skriftkloge er væk.
Kieran, stop! Hvad laver du?
Denne gang ender historien, som den burde.
Jeg lader dig ikke dræbe ham.
Viviane, lad ikke Søgeren miste alt -
- for en andens kærlighed.
Og hvad med min kærlighed?
Tag tilbage til underverden og lad Kieran følge dig.
Jeg stolede på Amfortas, -
- og jeg har ventet i underverden i tusind år. Alene.
Det sker ikke denne gang.
Nej, du binder ham igen, og vi vil aldrig være sammen.
Jeg forlod ham engang.
Det gør jeg aldrig igen.
Nej!
Amfortas havde ret angående én ting.
En Skriftklog kan erstattes. Ikke en Søger.
Stop! Hvad gør du?
Jeg gør alt for Søgerens sikkerhed -
- og dræber gerne den Skriftkloge.
Jeg uddriver Viviane fra kroppen og binder ånden, -
- så I aldrig mødes igen i denne verden eller den næste.
Jeg beder dig.
Så forlad Richards krop, -
- og jeg lader Viviane følge dig til underverden.
Kieran.
Hvorfor skulle jeg tro dig?
Fordi jeg ikke er Amfortas.
En Søger og Skriftklog hører sammen, Kieran.
I underverden kan dig og Viviane leve i fred.
Men I kan ikke være sammen her.
Du må stole på mig, Søger.
Denne gang, Viviane...
...er det mig, der må vente på dig i underverden.
Du er fri, Viviane.
Find ham.
Tak, Troldmand.
Vi kan ikke efterlade boksen på dette forbandede sted.
Historien om Viviane og Kieran, den fra bogen, -
- er blevet fortalt i tusind år -
- som en sand historie.
Måske var det en nødvendig løgn.
Folk har brug for helte.
Så legenden opretholdes uanset sandheden?
Jeg vil ikke bedømme Amfortas.
Det er et stort ansvar at udnævne en Søger.
Én fejl kan sende ham ud i mørket.
Da Kieran besatte mig, fornemmede jeg mørket.
Og der var noget andet. Noget, jeg aldrig har følt før.
En magt.
- Magisk magt. - Kieran havde magi -
- at fælde en Nåde.
Hvordan gjorde han det?
Det er Rahl.
Jeg forstår ikke.
Det er en spor-sky.
Magtfuld magi.
Han følger os.
Han fokuserer ikke på os.
Det er Ordenens boks.
Jeg dækker den med fortryllelse.
Nu bliver det ikke let for ham at følge boksen.
Hvor skal vi hen med den?
Ikke vi, men jeg.
Du kan ikke gå alene.
Jeg vil ikke lade boksen føre Rahl til Richard.
Vi mødes igen, når jeg har gemt den.
Hvor?
Det er mest sikkert, kun jeg ved det.
Jeg finder jer, når den er gemt.
Jeg behøver vel ikke sige det...
...pas på jer selv.
Jeg hader, når Zedd tager af sted alene.
Han er villig til at løbe den risiko for dig.
I gravkammeret var han klar til at ofre dig.
Han gjorde, hvad han skulle, -
- for at vi ikke blev som Viviane og Kieran.
Det sker ikke.
De tænkte nok det samme.
Men i et svagt øjeblik mistede de alt.
Ja, men vi er stærkere, end de var.
Jeg håber, du har ret.
Kærlighed frygter man ikke, Kahlan.
Det gør jeg.